Nej, nej, nej!
Nej, Trevor!
Trevor, vännen...
Hallå?
Är det nån där?
Är det nån där inne?
Är det nån som lever där inne?
Hallå... Mår du bra?
Mår du bra?
Jag ska få ut dig.
Vänta!
Vad innebär det att vara lycklig?
Att trivas med världen runt sig?
Mamma sa att det var familjen.
Att familjen är alltings själ, till och med tillvarons.
Utan familjen finns ingenting.
Mamma hade alltid enkla svar som lät helt geniala.
Och sen dog hon.
Pappa dog med henne.
Strax därpå tvingades min bror David sälja gården där vi hade växt upp.
Nu försöker vi vara en vanlig familj.
Vi försöker komma på var i världen vi passar in.
Och jag försöker komma på var jag hör hemma nu - i detta ögonblick.
Darlene, socialarbetaren kommer i morgon, så vi måste städa.
Visst, "pappa"...
Det är inte roligt, Darlene. Jag försöker göra mitt bästa här.
Jag är ingen liten flicka längre, så du behöver inte vara så dryg.
Kan du bara städa ditt rum? Och skippa ögonkladdet i morgon.
Fan för dig, David!
- Francis, stäng av kameran - nu. - Det är ett skolprojekt, David.
- Inte våra privatgrejer. - Det är om vår familj.
Stäng av den nu!
Kan du lämna mig ifred en stund?
Min bror David är äldst.
Han axlade allt ansvar när mamma och pappa dog.
Förut stod vi varann nära.
Men när han sålt gården förändrades han.
Han blev som en reklampappfigur-
- som försöker sälja budskapet att allt är perfekt.
Men inget är sig likt längre.
Vi flyttar från stad till stad och flyr från sanningen-
- och väntar på att den en dag ska hinna ikapp oss.
Detta är vårt sjätte hus på två år.
Ja, varenda en.
Fräckt.
Okej, jag går och kissar. Jag måste.
- Sam, stanna... - Jag kommer strax.
Sam, kom hit nu, för fan, och rök en joint.
Det är jättefint, kom. Kom och dansa regndansen.
- Fan heller. Hoppa in i bilen nu. - Kom igen.
Har ni haft roligt?
- Du strålar. - Det gör jag inte alls.
Jaha, Wendell, vad pysslar du med?
Jag jobbar åt min brorsa.
Hämtar prylar åt honom och sånt. Inget spännande.
Det låter... fräckt.
- Vart ska ni sen då? - Till Seattle, tror jag.
Vi reser från stad till stad tills pengarna är helt slut.
- Det är äkta frihet. - Vi bara stack. Ingen vet var vi är.
Vi behöver inte vara rädda för Wendell, vår hjälte.
Superman.
Oj! Titta där. Se på alla fina stjärnor.
- Var? - Jag tror du menar regndroppar.
Du kan ju alltid låtsas gilla det.
Förlåt att jag skrek åt dig i går. Det var inte meningen.
Är vi vänner igen?
Ja, men jag mår inte så bra i dag.
Du ska till skolan. Snacka inte, du ska till skolan!
- Godmorgon, sömntuta. Frukost? - Varför bryr du dig ens?
- Familjer äter frukost tillsammans. - Skitkul... Kitty övernattar i morgon.
Jag förvarnar dig, som du ville.
- Vem fasen är Kitty? - Nån tjej från Ohio.
Kom ihåg att socialarbetaren kommer hit på middag vid fem.
Du måste försöka sluta laga mat, David.
- Jag går nu. Och du ska till skolan. - Jag passar inte in där.
Jag vet att det är svårt för dig. Men kan du inte åtminstone försöka?
Det är inte mitt fel att vi alltid flyttar.
Du har rätt, Francis. Det är mitt fel. Jag är ledsen.
Jag vet att jag brusar upp.
Jag är kanske manodepressiv. Godmorgon, Francis. Hur är det?
Vad läser du för nåt? "Bögspermadonator till lesbiskt par."
- Lägg av. - Du ringer på den i dag.
- Har du gett Lenny mat? - Titta på Franny.
Jag gjorde det i förrgår!
- Jag måste till jobbet, så gör det. - Innan jag går till skolan.
Ja, du måste ju göra din pryl. Förlåt. Mycket nöje. Ha en bra dag!
Tvillingarna... De har alltid gått sin egen väg.
Wendell är skälet till att vi flyttar så mycket.
Han satt nyligen i fängelse för att ha bitit av en mans öra.
Darlene är lika elak, men mer utstuderad.
När vi var barn låste hon in mig i garderoben för att höra mig skrika.
När hon släppte ut mig spelade hon att hon var den som räddade mig.
Och jag gick alltid på det.
Jenna!
Hjälp!
Många socialarbetare har varit här, men du är den första på middag.
Francis, vad är det med dig i kväll?
- Ingenting. - Nåt du vill prata om? Skolan kanske?
- Om det är nåt säger du bara till. - Han mådde lite dåligt i morse.
Åh, så tråkigt. - Tack, Darlene.
Det är en mycket kreativ look du har.
- Vad kallar du den? - Döden.
Döden... Vad skojigt.
Säg mig, David, jobbar du och Wendell kvar på Del Rancho?
Jag vet inte om jag hade kunnat jobba på ett slakteri.
Pappa hade en gård när vi var små.
Han gjorde samma saker, så det föll sig naturligt för mig.
Vad gör ni där?
Ni måste väl inte döda djuren?
Gud, nej. Jag är rensare. Jag tar ut organen och förbereder djuren.
Ja, David är fena på att sprätta upp saker.
Tack, Darlene.
Synd att det inte är nån efterfrågan på koorgan på svarta marknaden.
Då hade du varit rik, inte sant?
Inte vid matbordet, Francis.
Förlåt, Paul. Han har följt efter oss med kameran de senaste dagarna.
Det är nåt slags skolprojekt.
Det är lugnt. Det är rätt fräckt. - Francis, berätta om projektet.
Jo... jag ska skriva en rapport om min familj.
Vår familj. Jag frågade bara om jag fick göra en video i stället.
Det var en bra idé, en jättebra idé.
Jag hatade att skriva rapporter.
- Hej, allihop. - Hej, Wendell. Hur är det?
- Bra, Paul. Själv? - Bra.
- Är jag sen? - Vad tror du själv, Wendell?
- David, får jag gå från bordet? - Vi har inte ätit klart.
- Låt honom gå. Han är uttråkad. - Vart ska du, Francis?
- Jag hade två småbröder och förstår. - De är jättejobbiga.
Det var jättegott. Tack.
Jag är inte mycket till kock, men jag försöker.
Du har aldrig smakat min frus mat.
Jag är i köket och diskar.
Hörde ni det där?
Det är nog katter... som knullar.
Ja, det är katter som knullar.
Vad tror du, David?
Där ser man...
Det var jättetrevligt. Vi hörs snart.
- Hej då, Paul. - Hej.
Södra väggen måste isoleras mer. Man hör honom där uppe.
- Det är ingen risk med tjejerna? - Inga alls. Ute på långresa.
Det tar två tre veckor innan nån märker nåt.
- Friska? - Ja, jag provkörde en.
Deras ansikten får inte dyka upp i tionyheterna som senast.
- Det här klarar vi oss på ett tag. - Lita på mig.
Då börjar vi jobba.
Roomservice!
Hur är det, tjejer? Bra?
Ni ser pigga ut. Tjena!
- Det förändrar väl inget mellan oss? - Wendell, vad var det jag sa?
Kom, gumman.
Kom nu, vännen. Upp med dig.
Oroa dig inte, Sam. Jag har kvar lite.
Då lägger vi dig här.
Vi spänner fast dig.
Är det för hårt, stumpan?
- Det låter som om han förändras. - Är det bra, Lenny?
Den stackaren är väl hungrig.
Vi ger honom mat sen. Håll vakt.
Jag stoppar om dig sen.
Nej!
Hoppa in. Jag kör dig till skolan.
- Jag såg lite saker jag vill filma. - Hoppa in nu, för helvete.
Du måste bli av med oskulden, lillebror. Va?
Så sluta gå runt och sura och leka med den där kameran.
Hör du! Är du för fin för att prata med mig nu?
- Fan för dig, Wendell! - Va?!
Fortsätt bara, Francis!
Vi försörjer dig, din sorglige fan. Vi ger dig mat och kläder.
Och ändå bara gnäller du.
Jag vet att det verkar helt jävla sjukt.
Men vi gör det vi gör för att överleva.
Okej?
Gör du nåt skit mot vår familj, särskilt mig-
- så ska jag fanimej döda dig.
Okej?
Ut ur min bil nu.
Håll käften, innan jag själv sprättar upp dig!
Hej, Lenny.
Hallå?
Är det nån hemma?
Ja, det här är David Hamilton. Jag ringer för Francis Hamilton.
Han mår inte så bra, han har fått en släng influensa eller nåt sånt.
Tack, det var bussigt. Ha en suverän dag. Hej.
Snälla, gör henne inte illa mer.
Jag är inte som de.
Kan du då hjälpa oss? Snälla!
Jag beklagar, men jag kan inte.
- Jag har inte ens nyckel. - Snälla, hjälp mig. Snälla!
Jag kan ge dig nåt att dricka. Vill du ha nåt att dricka?
Hon behöver också, snälla.
- Jag har ingen nyckel. - Hon behöver bara vatten.
Jag måste gå. Snart kommer nån.
Snälla...
Översta lådan, va?
- Behöver du ett falskt leg? - Var har du fått alla ifrån?
Jag känner en snubbe i stan. Vill du ha ett? Du får det gratis.
Här... Dani Cummings. Titta, hon är organdonator. Så gulligt.
Hon var ungefär lika lång som du och ljushårig. Det funkar.
Vad gör ni småflickor då?
Vi ska mysa och se en film.
- Vill du kolla? - Jag kollar gärna.
- Var har du varit, Francis? - Nere vid floden och filmade lite.
Rätt sent, va?
- Jo... - Jag ska iväg en stund.
Så om du behöver nåt...
Ja, ja.
Då ses vi sen.
Stäng av, stäng av!
Det är bara en film, gumman. Jag trodde att du gillade sånt.
Det gör jag. Men filmerna är för verkliga ibland.
Om det fanns monster hade de varit helt annorlunda än de i tv.
Jag står inte ut med att vara rädd.
Vad vill du göra nu då?
Vi leker en lek.
Vad då för slags lek?
Vi leker sanning och konsekvens. Vad är det?
Här leker vi bara konsekvens och dubbel konsekvens... om du törs.
- Sanning då? - Ingen sanning.
- Vi fortsätter tills nån skadas. - Var snäll nu, Wendell.
Kitty, du får till och med börja.
Konsekvens eller dubbel konsekvens? Om du nu törs.
Konsekvens.
Du ska...
...dricka resten av ölen i ett svep.
Okej, min tur. Kitty...
- Konsekvens eller dubbel konsekvens? - Dubbel konsekvens.
Dubbel konsekvens?
Du ska...
...hångla med Darlene.
- Tror du inte jag törs? - Annars förlorar du.
Vi kan ju spela scrabble eller nåt.
Inte illa. Du överraskade mig.
- Jag är full av överraskningar. - Som alla då.
Okej, Kitty, det är din tur igen.
- Darlene, konsekvens eller dubbel? - Trippel konsekvens.
- Trippel konsekvens... - Trippel konsekvens.
Du ska hångla med Wendell.
Va?
- Du är en kinky liten donna, va? - Jag vinner.
Det tror jag inte.
Det här är höstlöv som blåser runt.
- Det här är skogsrummet. - Vilken fin ram där.
Tack. Jag har själv valt den.
- Vi borde inte vara här. - Varför inte?
- Det blir bara bråk. - På ditt rum kan vi vara tysta.
- Jag vet inte, det är lite... - Kom igen.
Okej, okej... Men jättetyst, okej?
Nej!
Hjälp!
Nej!
Hjälp!
Säkert att du inte ska ha? Jag bjuder. Det är rätt gott.
Nej, jag ska inte ha.
Vad ville du prata om?
Är det nåt om skolan?
- Min jävla familj... - Förlåt?
Ja, Paul, det är skolan och sånt.
Lärarna och sånt.
Jag vet inte om jag har berättat det. Min pappa var kapten i armén.
Vi flyttade från bas till bas. Varje år, kändes det som.
Så jag vet hur det är.
Francis, jag sitter här. Du, Francis, jag sitter här.
Jag går nu, Paul. Jag har läxor och sånt.
Jag tittar in om några där.
Och kollar så du har det bra. Här... Så där.
Tack.
- Mår du bra? - Ja...
- Tack för läsken. - Visst. Sköt om dig nu.
Wendell, vad fan gör du?
Hej, Francis.
Jag visste inte att du hade en tjej.
Hon ser jättefin ut.
Jag såg din film också. Läskig.
Det här är skitroligt.
Du har väl inget emot att dela med familjen, va?
Jag är imponerad, brorsan. Du är mycket mer som vi än jag trodde.
Hon är snygg också.
Men jag fick en bra idé. Jag tänkte att vi kunde...
Ja, titta. Vi kunde göra egna porrfilmer här nere om vi ville.
Din kärring! Vad tycker du om det?
Kom igen, visa vad du går för. Ditt jävla as!
Kom igen! Kan du inte bättre? Det ante mig, kärring.
Sam, vad tycks om din hjälte nu?
Kom igen, din jävla mes!
Ville du impa på slynan där? - Kom, Lenny.
Det är mat, Lenny!
Jävla kärring!
Sam, fyll hans huvud med skit och jag flår er båda levande. Okej?
Vad sa du? Ursäkta?
Förlåt, jag måste ha hört fel. Vad sa du?
Okej, då gör vi så här... Du kan väl hänga här nere ett tag.
Jag kommer ner sen, så avslutar vi det vi påbörjade.
Du kan skrika så mycket du vill, Sam. Men en sak ska du veta...
Jag ska mörda dig. Okej?
- Vad gör du här, Francis? - Vi måste prata.
- Vad har du gjort med handen? - Wendell.
Jag jobbar här. Du kan inte komma till mig varje gång ni har bråkat.
Jag börjar tröttna på ditt tjafs! Wendell, skolan...
Jag kan inte finnas hos dig 24 timmar om dygnet, brorsan.
Jag har ingen annan att prata med, David.
Jag jobbar dubbla skift här.
Är det inte dags att du börjar försöka lösa dina egna problem?
Vad hade du gjort?
Vad vill du att jag ska säga?
Jag önskar att mamma och pappa...
De är döda, Francis! När ska du...
När ska du förstå det? Stick hem.
Vi pratar om det här sen.
Nej. Vet du vad? Skit ner dig, David! Skit ner dig!
Jag behöver inte din hjälp. Du slipper bry dig.
- Hej, Wendell. Är Darlene hemma? - Hon är i sitt rum.
Vad gör du i kväll då?
Jag ska övernatta här igen.
Darlene?
Hallå!
- Är hon här? - Nej.
Jag menar... hon kommer tillbaka om en stund.
Det är ingen här. Det är bara du och jag.
Då kommer jag tillbaka sen.
Varför inte stanna och vänta här?
Det är nog bättre om jag kommer sen.
- Menar du det? - Ja.
Varför så bråttom?
Har nån nånsin sagt att du luktar helt utsökt?
Du smakar säkert ännu bättre.
- Hej. - Hejsan.
Du ska väl övernatta, Kitty?
Ja...
Han är skitskum.
Man intalar sig att saker och ting ska förändras.
Att allt är en mardröm och att man en dag ska vakna.
Jag önskar att de kunde haffa oss. Sen hade allt varit över.
Rör mig inte.
- Jag ska inte göra dig illa. - Ni mördade min kompis.
Jag tog med lite mat till dig. Det var allt jag hade råd med.
Skämtar du? Gå härifrån bara.
Gå härifrån.
Var inte rädd. Det är bara Lenny.
- Vad är Lenny? - Du hade inte trott mig om jag sa det.
Ni mördar människor och matar en "Lenny" med dem.
Vi är inte som du. Okej?
- Vi är sjuka, har en jävla sjukdom. - Ja, ni är sjuka. Det är ni.
Jag måste gå.
Vänta.
Kan jag få lite av maten?
Det är bara... De hade mördat mig om de visste att jag var här.
- Det här var snyggt. - Vilken färg använder du?
- Du kan göra det själv. - Jag är inte bra på det.
Du behöver bara öva dig.
Tack.
Vad heter du?
Francis.
Får jag fråga dig en sak, Francis?
Varför kom du med mat till mig?
Därför att jag inte är en av dem.
De kommer att mörda mig, Francis.
Jag vet.
Du behöver bara ringa polisen.
Mina föräldrar har pengar.
De ger dig allt du behöver.
Du förstår inte. Jag kan inte.
Jo, du kan! Jo, du kan.
Francis, jag har människor som älskar mig.
Som behöver mig. Jag vill bara åka hem.
- Jag vill träffa min familj. - Min familj då? De är allt jag har.
De är mördare, Francis. Det är ingen familj.
Jag överlever inte... Jag överlever inte utan dem.
Jävlar!
Hallå?
Wendell, jävlas du med mig?
- Herregud, du skrämde skiten ur mig! - Är det sant? Hur gick det?
Jag får se. Får jag pussa på det så det onda går över?
Jag sköljer av det i badrummet.
- Vad mycket blod. Jag hjälper dig. - Darlene... jag klarar mig.
- Hej, Wendell. - Det där var ett otäckt sår.
- Jävlades du med mig i hallen? - Nej, det måste ha varit Darlene.
- Säg sanningen. - Sanning eller konsekvens?
- Får jag börja? - Varsågod.
- Darlene, konsekvens eller dubbel? - Jag är leksugen. Dubbel konsekvens.
Du ska bjuda Kitty på en liten förförisk dans.
Darlene? Sluta!
Varför gör du så här? Sluta. Darlene, sluta!
Dubbel konsekvens, Kitty!
Du ska låta Wendell kyssa dig på munnen.
Kom, Kitty, Kitty.
Kom, lilla kissekatten. Vart ska du, vännen?
- Vart ska du, kissen? - Kom, kiss-kiss-kiss-kiss.
Vi har inte lekt klart.
- Hur länge har jag sovit? - Inte så länge.
- En timme eller två. - Snart kommer det nån.
Jag måste gå.
Francis...
Tack för att du pratade med mig.
Jag är ledsen, men...
Jag kan hjälpa dig där ute.
Jag kan hjälpa dig utan din familj.
Du behöver dem inte, Francis.
Jag tar hand om dig.
Snälla, lämna mig inte.
Du lämnar mig här för att dö.
Jag vet.
Pappa, kom hit!
Vet du att er redwood är större än säkerhetsföreskrifterna tillåter?
- Nej. - Bra jobbat.
Hej. Jag är Larry Davies, Katherines... Kittys farbror.
- Kitty är Darlenes kompis. - Ja, just det.
- Det här är min son Allen. - Örlogskapten Daniels, privatsektorn.
Kitty ska bo hos oss i en termin.
Så om du ser henne här, så är det därför.
- Är allt bra? - Ja... det är säkert ingenting.
Vi har bara inte hört av henne i dag och hon svarar inte i mobilen.
- Hon är av en händelse inte här? - Nej, tyvärr är det ingen hemma.
Darlene har ingen mobil. Hjärntumörer...
Det är konstigt. Det är inte alls likt henne.
Hon sa att hon skulle övernatta här hos Darlene.
Och hon visste att vi skulle iväg i morse.
Jag har ringt mina kompisar på sheriffmyndigheten här.
Om du hör av henne, ring det numret.
Självklart, självklart.
Jag vet att vi stör och allt sånt, men vi hade inte ert nummer.
Så vi tänkte bara köra förbi och kolla och...
- Om du hör nåt... - Hör av er om jag kan göra nåt.
Var rädd om dig.
- Vad har ni gjort? - Ingenting, David.
- Hon gick härifrån i morse. - Jag fattar inte att ni gjorde det!
Alla bögar som du har begravt under huset då?
Hur förklarar du det, Herr Perfekt? Trodde du att vi inte visste det?
Jag tänker. Jag väljer folk på genomresa och kringdrivare.
Inte en tjej i stan vars kusin eller bror är polis!
Vet du varför du hatar oss så? För att vi står för allt-
- som du önskar att du kunde få-
- men inte vågar se i vitögat.
Ni två... sabbar allt!
Försöker du skrämma oss, David? Som när vi var små?
Vi är inga småungar längre. Så vad tänker du göra?
När ska du fatta att det här varken var första eller sista gången?
Skärp dig nu. Hör du!
- Mamma och pappa... - De var undantaget.
Ingen av oss har självbehärskning nog för att få det de hade.
Vi ser oss inte i spegeln och ljuger. Vi accepterar vilka vi är.
Vi förnekar det inte.
Vi måste flytta igen.
Packa det vi behöver och...
Det är Paul. Säg nåt efter pipet och lämna ditt telefonnummer.
Paul, det är Francis. Vi måste prata om nåt jätteviktigt - om min familj.
Jag kan inte säga det på telefon.
Om vi kunde ses vore det bra...
Fan, jag vet inte vad jag ska göra.
Jag vet, Lenny. Det kommer.
Det kommer, Lenny! - Snälla, ligg stilla.
Det är faktiskt lite roligt. Min pappa lärde mig göra det här.
Det är knasigt, jag vet.
Han ville försäkra sig om att vi klarade oss om nåt hände honom.
Det måste göras helt rätt så det inte kommer in luft.
Då håller det sig längre.
Det är lite grann som...
...frysmat.
Du har nåt i ansiktet där.
Förlåt. Det var inte meningen att göra dig förlägen eller nåt.
"David", sa han...
"En dag kanske du måste bli familjens överhuvud."
"David", sa han...
"Du måste kanske bli den som tar hand om dina syskon."
Och det gör jag. Men de bryr sig inte.
Tror du att de uppskattar det jag gör för dem? Nej, nej.
Du! Jag vill inte låta oförskämd, men du verkar inte lyssna på mig.
Jag vill bara deras bästa.
Hej då, Lenny.
Francis?
Francis, jag fick ditt meddelande.
Francis?
David, är du här? - Francis?
Francis?
Francis, är det du?
Francis, är du här?
Hallå?
David!
David?
Hallå! Mår du bra, David? Jag ska försöka få ut dig.
Jag ska...
Fan! Gömmer du dig där inne?
Är allt bra där inne? Allt kommer att bli bra.
Sluta! Vad gör du?!
Nej, Lenny!
Vad har hänt här?
- Han lever. Vi kan tömma honom. - Inte honom.
Sa du inte att de bara är boskap och inget annat för oss?
- Gör vad du vill. - Jag får se på det här.
Tog han henne med sig?
Fy fan... Jag visste inte att det lilla aset hade det i sig.
- Jag är faktiskt stolt över grabben. - Han kommer att råka illa ut.
Han är precis på gränsen. Vi måste hitta honom.
Du kanske ska hämta hem honom. Han ser upp till dig.
Kommer du fortfarande att hjälpa mig?
Francis... var är vi?
Vi gömmer oss.
Mår du bra?
Vi måste hämta hjälp.
Francis, jag behöver din hjälp.
Jag kan inte komma nära dig.
Jag hör inte vad du säger. Va?
- Vad sa du, Francis? - Du blöder.
Francis, du skrämmer mig.
Jag måste berätta en sak för dig.
Snälla, hjälp mig upp. Vi måste hämta hjälp.
Vi föds, vi blir inte så här.
- Det är inte som alla tror. - Jag förstår inte.
Snälla, snälla, snälla...
- Det är fan inte som i filmerna. - Snälla, sluta.
- Du måste offras. - Snälla Francis, gör det inte.
Franny?
Jag vet. Vi går alla igenom det första gången.
Så är det bara. Okej?
- Tänk om mamma och pappa var här. - Det gör jätteont, David.
Jag vet, jag vet. Men det är ett led i att bli vuxen.
Det är det vi är.
Vad innebär det att vara lycklig?
Att trivas med världen runt sig?
Är familjen alltings själ?
Till och med tillvarons?
Vad gör vi nu då?
Vi måste flytta igen.
Tvillingarna packar ner allt. Vi sticker om ett par timmar.
Men Lenny då?
Vi måste ta ut honom ur lådan i förtid.
Klarar han det?
Du togs ut ur lådan i förtid.
- Är det sant? - Ja. Och se hur du blev.
- Dave... - Ja?
Jag är ledsen.
Jag med, Francis.
- Jag avskyr att ha honom så här. - Annars hade han dödat allt han sett.
- Jag gör det. - Vi ska öppna dörren.
Det är Lenny. Han är en i familjen!
Jag kan göra det.
Okej.
Är du säker? Okej då.
Lenny?
Lenny? Hej, gubben.
Är det spännande? Hej, gubben.
Där ser ni.
Vi lever med en sjukdom.
Mamma brukade säga att det var det som höll ihop oss.
Jag har alltid trott att det var det som splittrade oss.
Men jag hade fel.
Och allt du trodde dig veta om oss är fel.
Vi är dina grannar. Vi jobbar i affärerna där du handlar.
Våra barn leker med dina barn.
Vi försöker bara vara en vanlig familj.
Vi försöker komma på var i världen vi passar in.
Men vi behöver blod, mycket blod.
TILL SALU
Helst färskt och inte fruset.
Goddagens. Vi är familjen Thompson.
Text: Thomas Jansson Prima Vista